I TIDIGARE AVSNITT
Vi kommer att släppa dig i eftermiddag. Din fru...
Hon dog tidigt i morse. Det var en bilolycka.
Du har förlorat något viktigt där inne, inte bara tid.
Vad kan jag kalla er?
Du kan kalla mig mr Wednesday om vi skakar hand.
Vad har gubben sagt?
Nu är du min man.
Vet du vem han är? Vem han faktiskt är?
Ankomsten till Amerika
1697
Anansi...
Compé Anansi...
Hör du mig?
Jag har ingen gåva åt dig.
Men... du är vis, och trots att du är liten...
...kan du krypa in i och ut ur faran utan att ta skada.
Dessa märkliga män har bundit mina händer.
Så jag kan inte dansa eller klappa...
...eller skära upp frukt att lägga inför dig.
Men du kan höra min röst.
Hjälp mig bort härifrån...
...så ska jag sjunga för dig hela livet.
Jag ska ge dig gåvor.
Jag ska ge dig läder...
...och gryta...
...och silke...
...och de finaste viner.
Snälla. Jag vet inte var min mor är.
Hon är död sedan länge.
Hon gjorde inte Johannes till viljes, så han slängde henne av båten.
Visste du att din mamma inte kunde simma?
Det måste ni lära er.
Ta simlektioner. Det är så här stereotyper uppstår.
Anansi...
Vill du ha hjälp?
Visst. Jag ska berätta en historia.
"Det var en gång en man som blev lurad."
Vad säger ni om den historien?
Det är de svartas historia i Amerika.
Ni vet ännu inte om att ni är svarta.
Ni tror att ni bara är människor.
Då ska jag bli den första som berättar att ni alla är svarta.
Så fort de holländska jävlarna kom hit och beslöt sig för att de är vita–
–så blev ni svarta, och det är deras fina namn på er.
Jag ska beskriva vad som väntar på er på stranden.
Ni kommer fram till Amerika...
...möjligheternas land, fullt av mjölk och honung, och vet ni vad?
Ni blir alla slavar.
Ni delas upp, säljs och får jobba tills ni dör.
De tursamma får ledigt på söndag för att knulla och göra fler slavar.
Och vad leder det till? Bomull? Indigo?
En jävla lila skjorta?
Enda fördelen är att tobaken som era barnbarn kommer att odla gratis–
–ger massor av de vita jävlarna cancer.
Och det är bara början.
Hundra år senare blir ni lurade.
Och hundra år efter det. Lurade.
Hundra år efter att ni blir fria blir ni fortfarande lurade på jobb–
–och beskjutna av polisen. Förstår ni vad jag menar?
Den killen fattar.
Jag gillar honom.
Han börjar bli arg.
Ilska är bra.
Ilskan får saker gjorda.
Du fäller tårar för compé Anansi, men här står han och talar om...
...att du står inför–
–300 år av kuvande–
–rasistisk skit och hjärtsjukdomar.
Han säger till dig–
–att det inte finns någon anledning att inte gå dit upp direkt...
...och skära halsen av dem!
Av varenda en av de där holländska jävlarna–
–och sätta fartyget i brand!
Men då brinner fartyget upp och vi dör allihop.
Ni är redan döda, idiot.
Ni kan åtminstone offra er för något meningsfullt.
Låt den jäveln brinna!
Låt alltihop brinna!
–Blev du beskjuten? –Nej.
–I så fall måste jag ringa polisen. –Nej.
Nej, inga poliser.
Vad fan har du gjort?
Det beror på vem man frågar.
Enligt flickans mor gjorde jag flera avskyvärda saker.
Om du frågar hennes idiot till pojkvän så står han mållös.
Men flickan kommer att säga att jag öppnade några dörrar. Fråga henne själv.
Vad vet du om en slaktad lynchmobb?
Nu fattar jag ingenting.
Jag fördrev bara tiden i enlighet med mina instinkter–
–medan du tog farväl av din närstående. Hur var begravningen?
–Det är över. –Vill du komma in och prata om det?
Hallå! Du...
Är du hungrig? Det finns ingen mat här, men beställ pizza till rummet.
Jag är för fan inte hungrig! Jag blev just bortförd av ett paddrökande småglin–
–i en virtuell jävla limousin. Han har "programmerat om verkligheten".
Vilket litet svin.
–Känner du honom? –Jag vet vem han är.
De har ingen aning. Ingen jävla aning!
Jag har ingen jävla aning.
Jag skiter i om de inte har en aning. Jag vill ha en jävla aning!
Det ingick inte i avtalet.
Inte heller att hänga i ett träd. Jag blev lynchad.
–Konstig jävla frukt. –Plockad frukt. Du står ju här.
Det är ovanligt efter en lynchning.
Det är en risk som ingår i arbetet. Och den medför risktillägg.
Fördubbla lönen. Räcker det?
–Det räcker en bit. –Bra. Då är vi överens igen.
Hur länge stannar du i stan?
–Jag vet inte. Kanske en dag till. –Du är klar här. Vi är klara här.
God natt. Första natten i en säng som en fri man. Njut.
Shadow?
Angående idioten i limousinen. Ett angrepp på dig är kränkande för mig.
Du ska inte tro att jag inte är arg eller att jag helt saknar plan.
Förlåt att jag väckte dig.
Laura...
De sa att du var död.
Vem sa att jag var död, valpen?
Alla.
Det var bara en mardröm.
Kommer du att sakna det?
Eagle Point?
Nej.
För många minnen av Laura.
Jag har inte haft någon tillvaro här. Det är Lauras stad.
För många säger åt varandra att de inte ska undertrycka känslor.
Att ventilera och släppa smärtan. Men det kan vara bra att lägga locket på.
Nu ska jag säga något som gör att du vill göra mig illa.
Men det här måste sägas.
Så jag vill att du tänker över mina ord mycket noggrant–
–och låter bli att ge mig en snyting.
Säg det.
Det sägs att din fru dog medan hon sög din bästa väns kuk.
Och du behöver bara må dåligt av det under en begränsad tid.
Tack...
...för varningen.
Varför mynttrick? Du har inte rätt personlighet för att vara magiker.
Man kan inte spinna historier som leder till tro utan rätt personlighet.
Oj...
–Men du är skicklig. –Tack.
Sväng av här.
–Den större vägen ligger ditåt. –Vi ska inte ta den.
–Inte nu. Aldrig. Inga stora vägar. –Okej, inga stora vägar.
–Varför inte? –Alla liknar varandra.
Här kan man upptäcka vackra saker.
Låt skönheten dyka upp när det går. Och kör under 110 km/tim.
–Betty tar det gärna lugnt. –Vad är planen?
Vi ska träffa ett antal personer som är framstående inom olika fält.
Sen ska vi mötas på en av de viktigaste platserna i landet.
–Var ligger den viktigaste platsen? –En av de viktigaste.
Åsikten om det brukar variera. Men vi ska stanna till i Chicago först.
–Vad finns i Chicago? –Min hammare.
Jag har ett möte här och jag vill att du handlar åt mig.
Här är 1 000 dollar och en inköpslista. Jag vill inte besöka vänner tomhänt.
Jag har lite ont om pengar just nu–
–så visa mig kvitton, eller lura mig inte på mer än skäliga 5 procent.
Jag tänker inte stjäla av dig.
Ta hand om dig själv, annars kan du inte ta hand om mig.
Inte så fort.
Vi måste prata, Shadow.
Se på mig, Shadow. I högupplöst bild.
Vi spelade in serien i 35 mm, toppmodernt.
Det ser för jävligt ut nu.
Det som ska göra att man ser bra ut förvärrar allt.
Jag kan inte ens fylla upp skärmen.
–Vad fan är det här? –Bara lilla jag.
–Jag pratar med Lucille Ball... –Lucy Ricardo.
Jag är allt möjligt. Skärmen är altaret. Det är mig de offrar till.
Från då till nu. Guldålder till guldålder.
De sitter intill varann, ignorerar varann och dyrkar mig.
Nu håller de en mindre skärm i knäet eller i handen–
–för att inte tråkas ut av den stora.
Tid och uppmärksamhet är bättre än lammblod.
Oj... De har gett ditt vackra ansikte ordentligt med stryk.
Jag avskyr det. Det är hemskt att de gjorde dig illa.
Så skulle jag aldrig göra mot dig. Jag vill erbjuda dig ett jobb.
–Vad ska jag göra? –Jobba för mig.
Jag vill ha med dig på min sida, med oss.
Se det så här: Det är vi som är det nya.
Vi är redan här. Vi är självkörande bilar och 3D-skrivare–
–och insulinpumpen under huden.
Din chef säljer fortfarande apelsiner vid vägkanten. Och inte ens ekologiska.
Vi är nu och i morgon, och i morgon och i morgon och i morgon.
Han är inte ens i går längre.
Jag hörde talas om problemen du hade med Technical Boy.
Ditt sätt att hantera honom imponerade. Effektivt och utan omsvep.
Vem hade trott att du kunde sånt? Han underskattade dig, raring.
Det gör de alla. Det misstaget begår inte jag.
Jag vill inte jobba för dig, "I Love Lucy". Nu räcker det.
Vad gamlingarna än ger dig–
–så kan jag ge dig mycket mer.
Säg det bara, raring. Vad behöver du?
–Har du någonsin velat se Lucys tuttar? –Lucy!
Kämpa inte emot tyngdkraften.
Jag har hållit på ett tag. Jag har sett en del.
Killar som du tar alltid livet av sig.
Jag försöker hjälpa dig att hålla halsen borta från bältet.
Det gick lika bra som väntat.
Är du fulltankad och klar att åka?
–Jag tror att jag börjar bli galen. –När vet du säkert?
–Det händer en del när de blir fria. –Försöker du slippa undan jobbet?
Lucy från "I Love Lucy" pratade med mig.
–Tv-programmet? –Nej, Lucy själv.
–Det är så sjukt! –Är resten av ditt liv så vettigt?
Att Lucy pratar med mig från teven är det konstigaste som har hänt.
Hittills.
Ibland verkar universum ha valt ut dig för unika påhopp.
Då måste du ställa dig själv frågan: Vore det bättre att bli ignorerad?
Ja! Ignorera mig gärna.
Det är bättre att vara död än bortglömd. Och ingen kommer att glömma bort dig.
Det må vara smickrande, men tillsammans med övriga äventyr...
Plötsligt händer märkliga saker.
Det kan förvåna en om inte märkligt är ett nytt språk–
–och vi ägnar oss åt att bygga upp ordförrådet.
Jag skiter i ditt ordförråd. Det här är rappakalja.
Du har ett beslut att fatta.
Antingen så får du inse att du inte såg det du såg.
–Eller...? –Eller så gjorde du det.
Världen är galen, eller du.
Välj ett alternativ och berätta sen vad du bestämde dig för.
Men ingen brådska. Ta god tid på dig. Ett svårt beslut.
De hotade att programmera om verkligheten.
Är det vad det handlar om? Jävlas de med mina tankar? Gör du det?
Det finns större uppoffringar man kan bli ombedd att göra...
...än att bli lite galen.
Det här är bra. Väldigt bra.
Du kan läsa listor. Men vad fan är det här?
–Du har ingen. –Jag vill inte ha en.
Du behöver en om någon vill prata med dig.
–Varför skulle jag vilja prata? –Jag kanske behöver prata med dig.
–Försök att ropa. –Vad...?
Eller om det kniper...
...skicka ett telegram.
Jag saknar dem. Punkter och streck. Hemlig kod.
Det var dramatik. Man fick ett kuvert och kände förväntan.
Vad kan det stå? Man öppnade långsamt.
Meningarna var genomtänkta, för man betalade per ord.
Det första telegrammet skickades av självaste Samuel F.B. Morse 1844.
"Vad har Gud skapat?" Den förbannade informationsåldern.
Det bästa med delstaterna vi är på väg mot Minnesota och Wisconsin...
...är att de har såna kvinnor som jag älskade när jag var yngre.
Med blek hy och blå ögon.
Hår så ljust att det är nästintill vitt, vinfärgade läppar, runda bröst–
–med tydliga vener som en fin ost.
Bara när du var yngre? Det gick väl bra i går?
Vet du vad min hemlighet är?
–Hemligheten är charm. –Antingen har man det eller också inte.
Som med allt annat, kan man lära sig det också.
Zorya Vechernyaya.
Han blir inte glad över att träffa dig.
Ekologisk skit.
Det är klart att du kommer när jag har handlat.
Nu måste jag tillbaka till affären och handla mer till kvällsmaten.
–Du ställer till det. –Jag kommer när det är viktigt.
Och det är det nu. Herregud, vad läcker du är!
Du har inte åldrats.
Jag tog med en present till dig.
Och till din syster.
Zorya Utrennyaya!
Hon är vaken. Vår andra syster sover fortfarande.
Något som kan värma nattduksbordet.
Våra gäster stannar på middag. Gå till affären igen.
En stek, sex potatisar, och en råglimpa med frön.
–Nej, inte frön. Ta vete. –Jag kan hjälpa till.
Sitt ner. Du är gäst. Kaffe först.
Systrarna Zorya skapar alltid ett fantastiskt hem.
Vi klarar oss. Vi betalar hyran i tid. Vi tjänar pengar på slakteriet.
Min syster och jag tjänar lite pengar på att spå.
–Jag tjänar mest på det. –Du är bäst på att ljuga.
–Folk vill inte höra sanningen. –Vackraste kvinnan, vackraste lögnerna.
Svart som natten, sött som synden.
Drick kaffe, sen spår jag din framtid. Låt mig. Mina systrar är värdelösa.
Du tror inte på spådom.
Jag tror att...
...det är kört för alla ändå.
Om man säger det innan det händer spelar man bara på oddsen.
Sitt och känn dig som hemma. Toaletten är andra dörren, inte tredje.
Rör inte tredje dörren. Där sover min syster. Hon måste vila.
Är hon sjuk?
Han känner inte till vår värld.
–Jag lär honom långsamt. –Du är den värsta mannen som finns.
–Vilken lukt! –Vi har gäster. Två gäster.
Wotan!
Kul att se dig, Tjernobog, gamle vän. Jag har med en present.
Jaså?
Och en havarti med örter som du tycker så mycket om.
Vad gör han i mitt hem? Få bort honom, annars får jag bort honom.
Jag har redan bjudit in honom på middag.
Jag är här för att dela bröd och information.
Vad du gör med det senare är upp till dig.
Han spottar redan på min matta.
Jag behöver bara låna dig en stund medan min man–
–hjälper damerna att laga en utsökt måltid.
För gamla tiders skull.
Laga middagen först.
–Jag hjälper gärna till. –Jag mördar dig hellre.
–Din make hinner före. –Tjernobog är ingens make.
Jag är ingens hustru. Släktingar.
Vi kom hit tillsammans för längesen.
Släkten är de man överlever tillsammans med när det behövs.
Även om man inte gillar dem.
–Det ser gott ut. –Köttet blir segt och potatisen mjuk.
Jag är inte bra på att laga mat. När jag var ung hade vi tjänare.
Här finns bara vi, och det är under min värdighet att lära mig.
–Ska man inte läsa i teblad? –Te är äckligt.
Vad visar det?
Du kommer att få ett långt och lyckligt liv med många barn.
Så illa? Några goda nyheter?
Din mor dog i cancer.
Ja.
Du dör inte i cancer.
Kan du sticka? Jag vill att du sticker!
Och ta med dig din man. Annars öppnar jag hans bröst...
...och stryper dig långsamt med hans hjärta.
Jag följer inte med dig någonstans! – Vad är det? Låt henne vakna.
Låt din syster höra den här bedragaren, den här jäveln–
–komma in i mitt hem och försöka få mig att dö.
Du har fört med dig galenskap in i mitt liv en gång. Aldrig igen.
Alla kommer att vara där. Alla utom du.
Var och en tror att de vet vad "stark" innebär.
Om du inte är där för att visa dem motsatsen...
De respekterar dig. De känner dig.
Nej, nej... De känner mig inte. Du känner mig.
Du vet vad de här händerna har gjort. Du vill inte ha mig. Du vill ha min bror.
–Och han är inte här. –Då kommer vi att dö.
Det kommer att bli praktfullt oavsett hur det går.
Jag är trött på prakt.
–Är något på tok? –Inte alls, min syster. Somna om.
Jag är inte framgångsrik.
Vi borde gå.
–Du behöver ju honom. –Det finns alltid andra sätt.
Nej, nej. Maten är lagad.
Zorya Vechernyaya har bjudit in dig på middag.
Nu stannar du och äter. Annars blir hon förolämpad.
Är det förstått?
Men om du vill gå sen, så håller jag upp dörren.
Utsökt.
Tänk att jag höll på att missa den här fantastiska måltiden.
Tack, mina damer. – Shadow. – Min gamle vän.
Du är svart, va?
–Är det ett problem? –Nja...
Vi bryr oss inte så mycket om hudfärg som amerikanerna.
Där vi kommer ifrån har alla samma färg–
–så vi måste bråka om nyanser.
Min bror hade ljust hår och skägg.
Jag är mörk, som du.
Jag var som en svart man där.
I motsats till min bror, den vite.
Alla trodde att han måste vara den goda.
Så jag blev jag.
Men tiden går.
Nu är jag grå. Det är han också nu, tror jag.
Nu kan man inte se vem som är ljus eller mörk.
Så gick det med bråken om färgen.
Ja.
När vi kom till Amerika kom vi först till New York.
Alla kommer först till New York.
New York var hyfsat. Ibland var det till och med bra.
Sen kom vi till Chicago och allt blev dåligt.
I det gamla landet är jag nog bortglömd nu.
Här är jag som ett dåligt minne.
Så jag var tvungen att hitta ett jobb...
...och jag upptäckte köttbranschen. Är du bekant med den?
–Jag är bekant med ätandet. –Jag är bekant med dödandet.
Jag fick jobb i slakthuset.
Som knackare. Det var ett bra jobb. Det kräver skicklighet.
En ko kommer uppför rampen.
Man tar en slägga... och slår ihjäl kon.
Det kräver styrka.
Berätta inte om kodödande under middagen.
Hur tror du att köttet hamnar på din tallrik?
Det kräver styrka, men inte bara det. Det kräver talang, för det är en konst.
Man måste göra rätt, annars blir kon arg. Och argt kött smakar illa.
Man behöver armstyrka för att krossa skallen.
Men målet är att krossa hjärnan innanför skallbenet.
Och snabbt, innan smärtan rör sig längre in i hjärnan–
–så att hjärnan aldrig får veta att den krossas.
Det är en konst att ge en bra död.
Nu för tiden använder de en bultpistol. Du vet? Man sätter den mot pannan.
Ja...
Nu kan varenda apa med en tumme döda.
De sitter där dygnet runt.
Ja...
Det var dödandet, det.
Du... Kan du spela dam?
Jag satt inne i tre år.
Folk är som galna i schack. Men vet du vad?
Dam är ärligt.
–Man spelar på lika villkor. –Precis.
När du har ätit klart kanske vi kan spela dam.
Jag ska spela svart.
Blir det bra?
–Det blir bra. –Ja... Det gillar jag. Självsäker.
Vi kanske kan satsa lite också?
Du behöver inte spela mot honom.
Vad säger du?
Spelar ni mycket dam?
Systrarna spelar inte. Men jag håller mig skärpt.
–Inte som mina armar. –Får de inte samma träning längre?
Inget mer dödande där jag får svinga min hammare.
Jag fick in första stöten.
Då har du förlorat. Spelet är över.
Jag har bara börjat.
Självsäker.
Vill du se den?
–Se vad? –Hammaren.
Den jag använde för att döda.
Nu är den matt, men...
För att den ska hållas ren måste den användas.
Blod ger den näring och lyster.
Det bästa blodet flödar i soluppgången–
–när boskapen är utvilad, mätt och lugn.
Nu är min hammare röd av rost.
Inget mer blod i soluppgången.
10 000 dödade precis här.
Tänker du spela, eller?
Det är ditt drag.
Ditt drag.
Du... Vi ska väl satsa lite nu?
Slappna av. Det här är inte din match.
Din chef vill att jag ska följa med honom för att ta itu med hans strunt.
Nå...
Hör här. Om jag förlorar...
...följer jag med Wotan och gör det han ber mig om–
–och nickar inför de andra.
Och om du vinner?
Då får jag slå in skallen på dig med min hammare.
Men först måste du gå ned på knä. Sen slår jag dig med den här.
Bara ett slag.
Precis här.
Blod i soluppgången. Blir det bra?
Han kommer att slå till...
Utan knot, utan skryt, ingen halvmesyr.
Hur duktig är du?
Hur gärna vill du ha honom?
Du avgör själv.
Om allt det här är på riktigt och...
Om tv-apparater kan prata och hon kan spå–
–och hammare blöder och...
Om det finns en värld...
...under en värld...
Skit samma.
Det blir bra.
Blir det bra?
–Ja. –Bra.
Ditt drag.
I soluppgången får jag alltså slå in skallen på dig.
Och du ska gå ner på knä...
...frivilligt.
Blir det bra?
Så synd.
Du är min enda svarta vän.